Anatoli Rõbakovi triloogia "Arbati lapsed" järele
ARBATI LAPSED
XI OSA
Mis vaja, vennas?
Otsin oma kohta. - Mis kohta?
Mul on koht 16. - Näita piletit.
Palun.
Kust pileti saite? - Kassast.
Kutsu vagunisaatja. - Kutsu vagunisaatja.
Mis juhtus? - Mida see tähendab?
Siin on pilet - vagun 8, koht 16.
Selle koha peale peame ühe inimese valve alla võtma.
Vahialuse, edasiseks konvoeerimiseks. Selge?
Selge, kuid teel võib muutusi tulla.
Meil on kõik neli kohta broneeritud. - Broneering on kassa jaoks.
Minu jaoks kehtib aga ainult üks dokument - pilet.
Kõik on korras, istuge oma kohale.
Viin ise välja. - Las vagunisaatja koristab, kas sul muud teha pole?
Hei, naaber, tule alla teed jooma.
Meil on keedetud vett. - Tänan, pärastpoole.
Pärast on hilja. Kui oleme ära söönud, läheme magama.
Kuhu sa siis õgima istud?
Mis su nimi on?
Sasha. - Ära eilset pahaks pane.
Näed ise, oleme tööpostil, relvadega, dokumente veame.
Peame teadma, kellega koos sõidame, mõistad? - Loomulikult.
Valvsus.
Ajalehti loed, peaksid teadma.
Näed, mis toimub. Ümberringi spioonid.
Diversandid, reeturid.
Päris tippu välja on tunginud.
Kõik lurjused tuleb hävitada.
Ja nende naised, pered tuleb ka hävitada.
Milles lapsed süüdi on? - Sul on nende lastest kahju?
Lapsi saab ümber kasvatada. - Ümber kasvatada?
Eks tee proovi.
Käisin äsja puhkusel, kodukülas, Vologda oblastis.
Meie kolhoosiesimees osutus kahjuriks.
Raamatupidaja, brigadir - kõik kahjurid, trotskistid.
Nad pandi istuma muidugi.
Kutsutakse brigadir naise juurde.
Naine muidugi ulub, nutab - milles mina süüdi olen?
Mul on väikesed lapsed. Ehkki eit on korralik.
Uurija aga küsib temalt, miks rahvavaenlast varjasid?
Keda-keda? Oma meest, Nazarovi Arsentit.
Naine vastu: kust mina teadsin, et ta vaenlane on?
Uurija vastu: sa siis ei näe, kellega magad?
Vaat, kuidas küsis.
Nüüd ta muidugi juba teab, kellega magada.
Kaheksa aastat sai, lapsed pandi lastekodusse.
Näed, laste eest hoolitsetakse - lastekodusse. Sina aga haletsed.
Laske aga käia, siduge lahti!
Avage porte. Ronige üles.
Vait kõik! Anna käsi, Bumanin.
Mida see tähendab? Kes seda tegi?
Kutsuge otsekohe Alevtina Fjodorovna, tüdrukud.
Kohe tõstan ära. - Pole vaja. Oota.
Alevtina Fjodorovna, sm Stalin poodi üles!
Tulge õue!
Vaadake ise, Alevtina Fjodorovna.
Kes seda tegi?
Paramonov ja Kumanin.
Büst oleks ümber kukkunud, pidime kinni siduma.
Ja ümber kaela tingimata? - Muudmoodi ei saa ju siduda.
Tee on auklik, oleks ümber kukkunud.
Autojuht ka kinnitab. - Muidugi.
Tõstke büst maha ja viige punanurka.
Ainult et ettevaatlikult.
See on poliitiline õõnestustöö. - Selgitame välja.
Koolis toimuva kohta on selge pilt. Mul on ettepanek.
Smirnova, Alevtina Fjodorovnale, ränga poliitilise eksimuse eest,
kaadrivaliku ja noorsoo marksistlik- leninliku kasvatustöö eest,
vanemate klasside õpilaste kontrrevolutsiooniliste,
nõukogudevastaste väljaastumiste lubamise ja varjamise eest
välja heita ÜKP ridadest ja vabastada koolidirektori kohustest.
Smirnova, teie parteipilet.
Kodanik Smirnova, olete vaba.
Ivanova süüasjas teen ettepaneku asja eraldi käsitleda
ja anda ülevaatamiseks parteiuurijale. Kes on poolt?
Palun hääletada.
Ühehäälselt.
Üks hetk, pole vaja kiirustada.
Tere päevast, milles asi? - Peate meiega tulema.
Kes te olete?
Kas nüüd on selge?
Istuge autosse. Seal selgitatakse teile kõik.
Pean kooli minema, lapsi õpetama. - Küll kool ootab.
Teie jaoks on tööpäev lõppenud. - Pidage, peab ju ette hoiatama.
Ma ei saa tundidesse minemata jätta. - Istuge aga.
Ei-ei, oodake, mul on tunnid. - Istu juba!
Vaat nii.
Sõidame.
Oled juba kodus?
Tööpäev lõppes varem.
Mis juhtus, Niina?
Mis sul juhtus?
Mitte midagi, mitte midagi ei juhtunud. Mitte midagi.
Palun sind, palun ütle, mis juhtus.
Mitte midagi.
Siis ütlen sulle ise.
Teie koolis poodi seltsimees Stalin üles.
Klausli kirjutas Dusja, ta on alati lurjus olnud.
Komisjon tuli kohale ja sind kutsuti ka.
Praegu tuled aga partei rajoonikomiteest
ja tahan teada, mis seal juhtus.
Sind visati parteist välja?
Nii, Niina.
Mul ei lõppenud tööpäev varem.
Ma ei läinudki kuhugi,
sest jäin koju sind ootama.
Ootasin sind, sest tahan teada, mis sinuga toimub.
Tahan teada, Niina. Sest olen su õde!
Olgu, ära ainult karju. - Ei karjugi, vabandust.
Räägi, ma palun sind.
Tõepoolest,
koolile esitati süüdistus...
Ka mulle esitati süüdistus selle kohta, et...
Ivan Grigorjevitsh Budjagin mulle parteisse soovituskirja andis,
mina aga ei teatanud sellest parteile.
Ma ei rääkinud neile.
Ja täna, pärast rajoonikomitee istungit,
arreteeriti Alevtina Fjodorovna.
Otse tänaval,
kõigi ees, litsuti autosse
ja viidi ära.
Mind kutsuti homseks
parteiuurija juurde.
Nad hakkavad minult muidugi küsima, miks
ka teise soovituskirja mulle Alevtina andis,
kes ka täna arreteeriti.
Jah, ja pärast seda arreteeritakse ka sind.
Jah.
Võimalik.
Varja, pead selleks lihtsalt valmis olema.
Täiesti võimalik. - Niina, palju sul raha on?
Mida? - Palju sul raha on?
Ei tea, sada rubla vist.
Sada rubla, mul on kakssada, see teeb kolmsada. Väga hea.
Hästi, nüüd, Niinake, kuulad mind tähelepanelikult.
Kohe paned kõik oma asjad kohvrisse ja annad mulle.
Mina lähen selle kohvriga majast välja.
Mõne minuti pärast tuled sina ja kohtume Smoljanski metroo juures.
Sõidame metrooga Jaroslavski vaksalisse,
seal istud rongi peale. Kuula mind, palun.
Istud rongi peale ja sõidad Maksi juurde.
Nii kui rong on välja sõitnud, saadan Maksile telegrammi,
et ta sulle vastu tuleks. Ta tuleb sulle vastu,
lähete otsekohe per. büroosse ja lähed talle otsekohe mehele
ja saad Kostinaks, Niina Kostinaks.
Vahetad perekonnanime, kuuled?
See pole jama, sa sõidad... - Hulluks oled läinud!
Praegu sõidavad kõik tüdrukud Kaug-Itta,
sest meie punakomandöridele on naisi vaja
ja sina sõidad Maksi juurde nagu naine, sõidad nagu naine
ja saad Kostinaks, selge? - Ei.
Said aru? No mis rumalus?
Tuleb mõelda, tuleb kuidagi... - Mis rumalus, Niina?
Kuidas sa aru ei saa? Nad võivad iga hetk sulle järgi tulla.
See võib juhtuda juba täna öösel.
Ma ei saa. - Hakka aga kola kokku pakkima!
Oota nüüd ometi, läbi tuleb mõelda, otsustada, kaaluda.
Kuidas ma nii sõidan? Jätan oma partei maha?
Miks ma pean partei eest ära jooksma? Selgita.
Mõtle.
Mõtle, Niina, kuni veel elus oled.
Mõtle. Tahad, aitan sind?
Tee silmad lahti - vaata, mis ümberringi toimub!
Kui juba Alevtina istuma pandi, kuulutatakse kogu kool vaenlasepesaks.
Sind pannakse istuma, sind piinatakse ja sunnitakse mida tahes alla kirjutama.
Ja sinu pärast kannatavad veel paljud süütud inimesed.
Sinu pärast - mõtle, mõtle!
Ikkagi, ma ei saa. Saa ometi aru.
Ma ei saa ju oma parteid maha jätta? Mul pole isegi moraalset õigust selleks.
Ma ei saa, ei saa. - Vaene partei...
Pean siia jääma.
Ja siis veel minna Kostinile mehele? Saada Kostiniks?
No mis Kostina ma olen? Mingiks Kostinaks ma ei saa ega sõida kuhugi.
Mitte kuhugi ei sõida ja Kostinaks ei saa.
Olen Niina Ivanova, mitte Kostina.
Mitte kuhugi ei sõida.
Kolme-nelja aasta pärast tuled Moskvasse tagasi, Niina.
Kogu su rajoonikomitee pannakse istuma ja sind aga unustatakse ära.
Tuled tagasi ja oled jälle Ivanova, eks?
Oled jälle Niina Ivanova.
Aga võib-olla sa ei tahagi enam Niina Ivanovaks saada. Kuss.
Võib-olla sulle meeldibki olla Kostina.
Sa ju armastad Maksi ja Maks armastab sind.
Mida sa teed? - Kõrge kontsaga kingad paned jalga.
Tuleb end käsile võtta.
Kuidas ma nii homme sõidan?
Homme hommikul on loengud, lastel tunnid.
Ma ei saa.
Mul tuleb partei arvestus. Kuhu ma nii lähen?
Ei-ei, mitte kuhugi ma ei sõida.
Kuradile see partei. - Mitte kuhugi ei sõida.
Hommikul on juba tunnid.
Tuleb mõelda, tuleb mõelda...
Teie olete ülemus? - Mina, jah.
Olen Hetagurovi pruut. - Väga meeldiv.
Jäin sellest Hetagurovi rongist maha, mis täna kell 8.10
Moskvast Habarovskisse läks. - Rong tuli ja sõitis minema, jah.
Mina aga jäin hiljaks.
Minu kui Hetagurova dokumendid sõitsid esheloniga minema.
Aga peigmees ootab ju.
Major, muide. - Major?
Major väga ootab. Mul on piletit vaja.
Kolmandasse kassasse. Kuid teadke -
pilet tuleb teil ise välja osta.
Pole midagi, majoril jätkub pileti jaoks raha.
Aitäh. - Tervitage majorit.
Niina.
Kohe kui kohale jõuad, saadad mulle peapostkontorisse nõudmiseni telegrammi.
Ja pärast kirjutad ka sinna.
Said aru?
- Jah.
Varja.
Äkki me ei näe enam kunagi.
Loll.
Muidugi näeme.
Ja kuidas veel näeme! Mis sa nüüd!
Pe-ma pe-armastan pe-sind.
Mina sind ka.
Kõik. Kuidagi ikka hakkame saame. - Saatjad, rong väljub.
Tere õhtust. - Tervist.
Kõik.
Tervist.
Tere.
Ta on nüüd mõrsja.
Niina Ivanovna Kostina.
Mitte Ivanova.
Päästsid Niina.
Sa ei kujuta ette, mis neil praegu koolis toimub.
Peale Alevtina Fjodorovna viidi ära ka majandusjuhataja,
kes Stalini büsti vedas.
Täna öösel aga, tead?
Tean.
Teine poiss viidi ka ära, Kumanin. - Teine ka?
Jah, ta oli kõrvalmajast.
Niinal on muidugi raske, ta nii väga uskus.
Kes oleks osanud arvata, et tal põgeneda tuleb.
Et Budjagin arreteeritakse.
Mark lastakse aga maha.
Nüüd aga räägime ainult heast.
Tantsime.
Teen lahti.
Tere päevast. - Tere.
Kes on Pankratova? - Mina.
Teile on telegramm. - Tema siin.
Kirjutage alla.
Mis on?
Olen teel.
Helistan. Sasha.
Sofia Aleksandrovna, mis te nutate? Sasha on teel...
ja ühtlasi helistab.
Pankratov.
Omasid ei tunne ära või?
Eksisite, tütarlaps.
Jah?
Kuulen.
Halloo, ema. Ära muretse, mina, Sasha, siin.
Sasha?
Ema, tule tagauksest hoovi.
Ootan sind haljasalal aia ääres.
Halloo?
Olge nii kena, kutsuge Ivanova. - Teda pole.
Ta läks OPUsse.
Tuleb pärastlõunal. - Tänan.
Kus Sasha on? - Sashat pole.
Sulle öeldi, et helistasin? - Jah.
Kus ta siis on?
Sasha sõitis ära, käis ainult korraks siin.
Kuid nägin teda - ta on elus, terve, rõõmus.
Ta pole peaaegu üldse muutunud. Kõik on hästi, Varja.
Ta rääkis mulle kõigest nii elavalt.
Ta polnud ammu ajalehti lugenud, oli peaaegu kuu aega teel.
Läks muidugi näost valgeks, kui Budjaginist kuulis.
Ja Marki mahalaskmisest. Ta armastas teda väga.
Tead, ta ütles, et tal vedas, et ta tookord ära viidi.
Praegu oleks talle 10 aastat vangilaagrit antud.
Muidugi on tal raskused, passipiirangud,
kuid see-eest on ta Kalininis, see pole üldsegi kaugel. Ta helistab.
Ta helistab. Ja tervitab sind.
Kas ta minu kohta ka küsis? - Muidugi, Varja. Kuidas siis muidu?
Aga mida?
Küsis, kuidas Varjal läheb.
Kuidas Varjal läheb? Kohe nii küsiski või?
Ei mäleta enam.
Nii vist küsis, jah. - Pole tähtis. Ja teie?
Rääkisin talle sinust, Varja.
Rääkisin talle kõik ära. Rääkisin talle,
mida sa mulle need kolm aastat oled tähendanud,
kuidas mind aitasid, kuidas ma sinuta hakkama poleks saanud.
See on tõsi, Varja.
Rääkisin, kui arukas, kui tark, kui armas sa oled.
Et Niina peaaegu vägisi Maksi juurde saatsid. Et sa ta päästsid.
Kui vapper ja tugev sa oled. - Aitab juba!
Kuidas Kostja välja viskasid, midagi kartmata, isegi mitte tema ähvardusi.
Kust Sasha Kostjast teab? - Rääkisin talle.
Mis siis on, Varja?
Mida te talle rääkisite?
Mitte midagi hullu. Et läksid mehele,
et te siin elasite ja et pärast ta välja viskasid.
Et ta sind tappa ähvardas. Varja, see oli ju ammu, kaks aastat tagasi!
Kes teil palus rääkida... - Varja!
See oli ju tõsi. Oleksid talle sellest nagunii ise rääkinud.
Just nimelt, et ise.
Ma nimelt ei kirjutanud talle sellest, kuna...
Sest tahtsin sellest talle ise rääkida.
Temaga kokku saada, rääkida ja ta oleks kõigest aru saanud.
Tead, mis tähtsust sel on, mis temal seal või sinul oli.
Sasha ei pööranud sellele mingit tähelepanu.
Andke mulle andeks.
Sofia Aleksandrova, andke mulle palun andeks.
Rahunege. Mul polnud õigust teiega sellisel toonil rääkida. Ma...
Tahtsin teda lihtsalt väga näha.
Sa armastad teda?
Jah.
Kes pokaali ära lõhkus?
Nemad lõhkusid.
On inimesed, minult võetakse ju maha.
On see teie meelest õiglane?
Mida, mida?
Kas teie meelest on õiglane, et ta teie lõhutud pokaali kinni peab maksma?
Ärge rääkige rumalusi. - Palju pokaal maksab?
5 rubla.
Arvad, et sul on shanssi, et ta selle kinni maksab?
Sa vana raibe, praegu surun selle pokaali sulle kurku!
Väljendute ebatsensuurselt, tema on tunnistajaks.
Hoopis teie väljendute, oma kõrvadega kuulsin.
Tooge arve.
Maksan selle viieka ära.
Rubla kolmkümmend, pluss pokaal, kuus kolmkümmend.
Oled siin ju kinniistumise pärast?
Kust sa seda võtad?
Väljanägemine on intelligentne, kõnepruuk platnoi oma.
Arvad, et panin vangimajast plehku? Ei.
Järelikult asuma saadetud.
Tulen asumiselt, jah. Moskvas elada ei saa.
Tähtaeg sai täis, sõitsin siia, tahan tööle saada.
Mille eest sind siis asumisele saadeti?
Taedagi mille eest - mitte millegi.
Poliitika pärast? Nii noort?
Olen täiskasvanu.
Amet on?
Jah, autojuht.
Mul on isegi load.
Ja pass. Esialgu ajutine, kuid siiski pass.
Miks sa minu kaitseks välja astusid?
Ei kannata kaabakaid. - Nii et õigluse pärast?
Jah, pooldan õiglust.
Kuule, mul on sõbrannal täna nimepäev. Tahad, tule ka.
Tulevad külalised, räägid tööst.
Minu tuttav, Sasha.
See on Angelina.
See on Gleb, see aga Leonid.
Väga meeldiv.
Ja see on Feoktistovitsh.
See on aga meie 1. autobaasilt Angelinale nimepäevaks!
Angelina Nikolajevna terviseks!
Sinu terviseks! - Õnnitlen, õnnitlen!
Vaadake silma, silma vaadake!
Hea laud sul - viinake, heeringake.
Sööge heeringat. - Sõin alles.
See pole söök, vaid joogikõrvane.
Esiteks piisake, teiseks mahl, kolmandaks väike linnuke.
Tahan sinuga eraldi kokku Iüüa.
Leonid Petrovitsh, kas teil autojuhti pole vaja?
On. - Võtke Sasha, autojuht Moskvast.
Load on? - On.
Näita.
Seitse aastat staazhi ja kolmas liik alles?
Ma ei nurise.
Mina olin ka Akimovi juures Leningradis teatrikunstnik.
Nüüd aga värvin siin autokeresid, patust eemal.
Joonista, aga joonista! - Joonistangi.
Olgu, tule baasi, vormistame ära.
Vormistame, vormistame.
Jälle tööasjad. Laulame parem.
Hanna laulab.
Meil süda kerge on lõbusast laulust
ta iial igavust tunda ei saa.
Ja linnad laulavad meiega laulu
ja laulu laulavad tehased - maa.
Meil laulud aitavad elada, võita,
sest laul kui seltsimees kutsub ja viib
kes pool liitrit elu sees ära on joonud, ei seda kohuta...
Tubli, tubli! - Tänan, tänan.
Meil süda kerge on lõbusast laulust...
Millisest... Tasa! Millisest filmist see laul oligi?
Laul? - Jah.
Ei mina tea. - Näed, sa ei tea veel paljusid asju.
Seepärast peab ettevaatlik olema, muidu on kohe selge, kust sa tuled.
Arbatilt.
Tere, Ljudmilla. - Tervist.
Kuidas sulle siis minu juures meeldib?
Hubane.
Hubane? Vahetasin toa Strastnoi bulvaril selle kamorka vastu.
Elasid Moskvas?
Elasin.
Ja kuidas veel.
Enne kui isale 10 aastat anti, ilma kirjavahetuse õiguseta.
Mille eest?
Papa oli mul hea,
töötas jõesadamas treialina.
Siis aga tulid töölised,
rääkisid, et seal oli mingi koosolek,
papa hääletas kellegi kandidatuuri vastu.
Oli kas kehv töötaja või sugulaste pärast.
Ühesõnaga kõik toetasid teda.
Isale aga pandi süüks koosoleku, lööktöö ja võistluse nurjaajamine.
Sellest ajast saati pole me teda näinud.
Vaata.
Meist aga sai rahvavaenlase pere.
Ema ei pidanud vastu, suri ära.
Vend sattus Kaug-Itta.
Mul käskis kaugemale põgeneda,
kellelegi midagi mitte rääkida ja isast kellelegi mitte kirjutada.
Balletikooli jätsin pooleli ja tulin siia.
Sulle aga rääkisin kõigest.
Välja ei lobise? - Ära räägi rumalusi.
Kuule,
on sul ajutine või alaline pass?
Ajutine.
Pead alalise saama, aitan sind.
Mul on passilauas tuttav. - Ei, mulle peab seaduslikult andma.
Seaduse järgi tuleb sul kaua oodata.
Kaks nädalat ootad järjekordades.
Tead, kui palju Kalininis sinusuguseid on? - Palju siis?
Palju.
Võtame näiteks Angelina Nikolajevna.
Ah selle.
Mis temaga?
Ei ütle.
Olen sulle isegi palju rääkinud.
Väga palju.
Raske pole? - Mida?
Kas nii hapral naisel sääraseid raskusi kanda?
Ja kui ongi raske? - Võin aidata.
Kannan sind kätel.
Mis su nimi on?
Galerija.
Mis asi? - Galerija.
Karelia?
Kavaleria?
Galerija. - Mis nimi see selline on?
Kirikupapp või?
Täiesti proletaarset päritolu.
Kindel?
Kuhu sõidad? - Sünnitusmajja.
Varavõitu pole?
Ei, isegi hiljaks jään. Täna algab vahetus varem.
Kellena sa seal töötad? - Olen ämmaemand.
Meditsiinialal järelikult. Väga hea.
Mis siin head on? - Järelikult pead lugu hügieenist.
Hügieeniga on meil range, jah.
Varsti sõidate suvilasse, tegelete rohkem keelega.
Füüsilise ettevalmistusega.
Habet rohkem mitte ajada.
Mis aga tuttavatesse ja sugulastesse puutub,
ei tohi nad teid näha.
Teile ei meeldi midagi?
Vaadake, Nikolai Ivanovitsh Jezhov
ütles, et lähen välisasjade osakonda,
et teie, sm Schpiegelglass selgitate mulle mu edasisi kohustusi.
Informeerisin teid ju kohe teie töö osas.
Hakkate tööle nähtaval.
Välisagentuuri jaoks teid ette ei valmistata.
Te ei tunne nende elu, keeli -
kukute ruttu sisse.
Teie töökoht saab olema siin.
See ei välista loomulikult välisreise.
Üks seisabki teil peagi ees.
Sõidate minuga Pariisi.
Seal elab Viktoria Andrejevna Marashevitsh,
kes teid hästi teab.
Suitsetage, suitsetage.
Kes teid teab kui organite töötajat.
Tuleb olla ettevaatlik.
Otsime teile õiget kuju.
Vuntsid, habe. Kas habe sobib teile?
Võib-olla paneme teile prillid.
Aga mina...
Tõin pontshikuid. - Milliseid pontshikuid?
Pontshikuid? - Jah.
Pontshikuid.
Hull. Kukun ju maha nii.
Minu pontshik!
Kus Gleb on? - Seal, maalib.
Tervitus.
Kas otsustasid? - Otsustasin.
Anna avaldus.
Sina aga joonista. - Joonistan, joonistan.
Kaunitar, vaata, millisesse kolonni vormistame.
Olgu.
Seda Polenov teataski, et plakatite puudumises midagi halba pole.
Tema teeb plakateid, mina autokeresid.
Aitab lobast, Polenov. Sind on määratud teise kolonni.
Mine direktori juurde, tema vormistab dokumendid.
Tänan. - Pole tänu väärt.
Sina joonista! - Joonistan, joonistan.
Ja joonistagi.
Jajah, saan aru. Hästi.
Hästi, nägemiseni.
Olgu, esitage tõend eelmisest töökohast.
Mul pole tõendit, olin kolm aastat asumisel.
Aga pass? - Pass on.
Pass on siin.
Alles eile anti välja.
Nikolai Petrovitsh.
Kuulen, kuulen.
Vabu autosid ei ole.
Ei ole, ei ole.
Siin on aruanne.
Eile oli viieteistkümnes, täna anti normid.
Teile ka anti? - Jah.
Paneme siis kõik kirja. - Kõik on korras.
Said vormistatud? - Ei saanud.
Kuidas nii?
Ütleb, et masinaid pole.
Mul seisab viis, kuus masinat autojuhita. Kuidas nii?
Olen kohtulikult karistatud, ilmselt ei taha end asjasse segada.
Mille eest? - Ei millegi.
Minu seinaleht ei meeldinud. Olgu, läksin.
Pea kinni.
Mihhailovile, oblastikomitee sekretärile tuleb avaldus kirjutada.
Mihhailovile? - Jah, Mihhail Jefimovitsh on mõnus mees, tema aitab sind.
Mihhail Jeffimovitsh? - Tema, jah.
Ega ta juhuslikult Moskvast ole? - Moskvast, jah, tuli 2 aastat tagasi.
Tean teda, tal on veel poeg Motja. - No näed.
Elasime koos Arbatil. Käisin Motjaiga malet mängimas.
Olgu, lähme. - Olgu.
Aitäh.
Kirjuta, kirjuta! - Kirjuta.
Avaldus. Kirjuta!
Avaldus.
Kogu elu... - Oota.
Avaldus. - Kirjutasid? - Jah.
Olen kogu elu elanud Moskvas,
Arbatil, majas number...?
Viiskümmend üks. - Viiskümmend üks.
Edasi. Põhiseadus annab mulle õiguse töötada,
kuid tegelikkuses ma seda õigust kasutada ei saa.
Kirjutad ikka? - Kirjutan, kirjutan.
Mida ma siis nüüd tegema pean?
Lugupidamisega. Kuidas nimi oli?
Kelle nimi? - Sinu nimi.
Pankratov. - Kirjutagi Pankratov.
jutustas Jane Eyre